FODOR István
(Zenta, ma Szerbia−Montenegro, 1943. 12. 09. −)

Régész. Diplomáját a moszkvai egyetemen szerzi. A Nemzeti Múzeumban dolgozik tudományos munkatársként, osztályvezetőként, 1986−1993 között főigazgató, majd címzetes főigazgató. A szegedi egyetem régészeti tanszékének vezetője is. Rendkívül alapos, olvasott kutató, számos ásatás vezetője. Főként a magyar honfoglalás, illetve az azt megelőző korszak problematikája foglalkoztatja, de kitűnően tájékozott a-nyelvrokon népek régészetének kérdéskörében is. 1982-től tudományszakja kandidátusa.

Fontosabb munkáiból:
•	Vázlatok a finnugor őstörténet régészetéből. Régészeti Füzetek. Ser. II. 15. Bp. 1973. 120 p.
•	Verecke híres útján... A magyar nép őstörténete és a honfoglalás. Bp. 1975. 294 p.
•	Altungarn, Bulgarotürken und Ostslawen in Südrussland. Acta antiqua et archaeologica 20. Szeged, 1977. 136 p.
•	Az uráli és finnugor őshaza kérdéséről. MTA II. OK 26(1977): 279−304. p.
•	A magyarság születése. Bp. 1992. 158 p.
•	Őseink nyomában. A vándorló, honszerző és kalandozó magyarok képes krónikája. (Írták: Diószegi György, Fodor István, Legeza László) Bp. 1996. 135 p.
•	Finnugor régészet − egykor és ma. In: Vade mecum! A hoszonötödik óra. A Berzsenyi Dániel Főiskola Uralisztikai Tanszékének (1991−2001) jubileumi konferenciája (2001. április 26−27.) Az Uraliaztikai Tanszék Kiadványai 9. Szombathely, 2001. 53−112. p.