HUNFALVY (sz. Hunsdorfer) Pál
(Nagyszalók, mai Szlovákia, 1810. 03. 01. − Budapest, 1891. 11. 30.)

Nyelvész, etnológus, történetíró. _Miskolcon és Késmárkon folytatott filozófiai, jogtudományi és teológiai tanulmányokat. 1838-ban ügyvéd, majd 1842-ben a jogtudomány tanára a késmárki evangélikus főiskolán, 1846-tól a főiskola igazgatója lett. 1851-től haláláig az MTA könyvtárosa volt. Bujdosása idején, 1849−50 telén kezdett el finnül tanulni. 1851-ben megismerkedett Regulyval, akinek 1857−58-ban segített vogul gyűjtése rendezésében. Hunfalvy vette rá Budenz Józsefet, hogy Göttingából Pestre jöjjön a finnugor nyelvek tanulmányozása céljából. Ő kezdte megszervezni és kiépíteni a komplex szemléletű magyar uralisztika bázisát és szervezeti kereteit. E cél szolgálatába állította az általa indított és szerkesztett folyóiratokat, a Magyar Nyelvészetet (1856−61) és a Nyelvtudományi Közleményeket (1862-től). 1869 nyarán tanulmányutat tett a Balti-tenger vidékén. Részt vett az „ugor−török háború” csatározásaiban, és Vámbéryék támadásainak egyik célpontja volt. A nyelvrokon − elsősorban a vogul és az osztják − népek irodalmának népszerűsítőjeként aktív munkásságot fejtett ki. Az etnolingvisztika magyar előfutára és az észt irodalom első külföldi felfedezőinek egyike volt.

Fontosabb munkáiból:
•	Finn 0Ivasókönyv. Első kötet. Finn olvasmányok a finn nyelvet tanulók számára. Pest, 1860. 580 p.
•	Reguly Antal hagyományai. A magyar tudományos Akadémia megbízásából kiadta Hunfalvy Pál. 1. kötet. A vogul föld és nép. Reguly Antal hagyományaiból kidolgozta Hunfalvy Pál. Pest, 1864. 364 p.
•	Utazás a Balt-tenger vidékein. I-II. Pest, 1871. 427, 454 p.
•	Az északi osztják nyelv. Vologodszki fordításainak és orosz−osztják szótárának alapján, tekintettel mind Castrén déli osztják grammatikájára, mind a Reguly hozta szójegyzékre s eredeti osztják énekekre. Budapest, 1875. 234 + szótár 226 p.
•	Magyarország ethnographiája. Budapest, 1876. 544 p.

Irodalom:
•	Hunfalvy-Album. Budapest, 1891. 272 p.
•	Gulya J.: Az etnolingvisztika magyar „előfutárai”. In: Tanulmányok a magyar és finnugor nyelvtudomány történetéből. 1850−1920. Budapest, 1970. 131−135. p.
•	Domokos P. − Paládi Kovács A.: Hunfalvy Pál. A Múlt Magyar Tudósai. Budapest, 1986. 259 p.