LEIBNIZ, Gottfried Wilhelm von
(Lipcse, Németország, 1646. 07. 01. − Hannover, Németország, 1716. 11. 14.)

Filozófus, természettudós, matematikus. A német felvilágosult filozófia megteremtője. Természettudományos szemléletével a korabeli tudományoknak új irányt szabott, a természet mechanikus értelmezését dinamikus világképpel váltotta fel. „…filozófiai, nyelvfilozófiai és (ős)történeti spekulációk révén szinte revelációszerűen rátalált az etimológiára, meglátva annak a népek története és eredete feltárása szempontjából való hasznosságát…” írja róla Gulya János. Áttételesen a finnugor nyelvek tudományos szempontú összevetéséhez is köze volt, az általa javasolt imafordítások, illetve szójegyzékek későbbi egybevetések alapjául szolgálhattak.

Irodalom:
•	Gulya J.: Etimológia a XVIII. században. In: Az etimológia elmélete és módszere. Nyelvtudományi Értekezések 89. Budapest, 1976. 101−105. p.
•	Vekerdi L.: Leibniz élete és kora. Magyar Tudomány 73(Újf. 11) 1966. 367−376. p.