2.2. A hátrányos helyzet, a családi diszfunkciók társadalmi következményei
Milyen kapcsolat található a hátrányos helyzet és a
veszélyeztetettség között?
Melyek a fiatalkori deviancia okai?
Melyek a fiatalkori deviancia jellemzői?
A pedagógia számára fontos a hátrányos helyzet és
a veszélyeztetettség közötti különbség meghatározása. Nem mindig könnyű ezt megtenni, de általános
megközelítésben azt mondhatjuk, hogy a hátrányos
helyzet az, amely azzal a veszéllyel jár, hogy az ember nem tudja
optimálisan kifejleszteni adottságait.
Ez, túl a társadalmi igazságtalanságon, veszteség az
egyén és a közösség szempontjából egyaránt.
A veszélyeztetett gyermek
esetében a devianciák, életvezetési problémák, morális defektusok, önértékelési
zavarok jelentkezésével kell számolni, tehát a veszélyeztető helyzetben lévő
gyermeknek a felnőttkori társadalmi beilleszkedése forog veszélyben. A
veszélyeztetettség mögött gyakran a szegénység, mint ok húzódik meg, de soha
nem áll egyedül; a család életmódja (például, alkoholizálás, munkakerülés),
antiszociális viselkedése (például, bűnözés, agresszió), érzelmi sivársága,
rendezetlen belső viszonyai, a szülők gyermekkel szembeni felelőtlensége stb. társul
még hozzá. Ebből fakad, hogy a veszélyeztetett helyzet egyben hátrányos is, de
a „tisztán" hátrányos helyzet azonban nem feltétlenül veszélyeztető. A
veszélyeztetett helyzet leírásakor gyakran előkerül a deviancia fogalma, akár okként (a szülők részéről), akár okozatként
(a gyerek oldaláról). Az adatok szerint a hiányokkal élő (anyagiak hiánya),
vagyis a hátrányos szociális helyzetű gyermekek esetében nagyobb arányban
fordul elő a deviáns viselkedés
valamely formája, mint a jobb anyagi háttérrel rendelkező kortársaik körében.
Az anyagi helyzet és a deviancia közötti kapcsolat azonban nem közvetlenül és
egyenesen jön létre: az érzelmi biztonság hiánya, az elhanyagoltság – anyagi
helyzettől függetlenül – devianciához vezethet. Halász és Lannert (2000) szerint
az 1990-as évek elejétől bekövetkező társadalmi változások értékválságok
okoztak, s erre az ifjúsági korosztályok válaszoltak a legérzékenyebben. Ebben
az időben megváltoztak az ifjúsági szubkultúrák jellemzői is: több
párhuzamos szubkulturális csoport alakult ki, melyek a társadalmi és kulturális
különbségek mentén áthidalhatatlannak látszó távolságra kerültek egymástól. Ez
napjainkban is jellemző tendencia maradt (Pásztor, 1999, idézi Halász-Lannert,
2000). Noha korántsem lehet a szubkultúrát a devianciával azonosítani, mégis
egyes esetekben, bizonyos szubkultúrákban ennek veszélye nagyobb.
Deviancia |
Okai |
Csavargás |
a serdülő nem tudja elfogadni a környezete által diktált normákat |
a szülő és a gyermek közt állandó a konfliktus vagy érzelmi zsarolás |
|
a gyermek állandó fizikai, szexuális vagy érzelmi bántalmazásnak van kitéve |
|
elégtelen szülői felügyelet, érzelmi elhanyagoltság |
|
Alkohol- és drogfogyasztás |
káros családi minta, alkoholista szülő |
rossz társaság, befolyásolhatóság |
|
éretlen személyiség, rossz konfliktustűrés |
|
Fiatalkori bűnözés |
elégtelen szülői felügyelet |
káros családi minta, agresszió (testi fenyítés), bűnelkövetés a családban |
|
erkölcsi értékválság, bizonytalanság, hamis illúziók, irreális vágyálmok, jövőkép hiánya |
|
kiszolgáltatottság deviáns nagyobb gyermekeknek, felnőtteknek |
Halász és Lannert, 2000 nyomán
2. táblázat: A fiatalkori deviáns magatartás néhány jellemzője és okai